Jag vet inte om du nånsin kommer att läsa det här.
Vi går ut på patrull varje morgon i förhoppningen att hitta er alla nånstans.
Vi undrar var ni är.
Jag kunde inte hitta er, men en dag hittade jag det här stället.
Det var väldigt fridfullt här ute.
Rädslan att aldrig träffa er igen hemsöker mig inte här.
Jag känner att ni är nära och att vi ses snart.
Jag har kommit hit dagligen, för att träffa er.
DEN GLÖMDA ARMÉN
"Ge mig blod, så ska jag ge er frihet."
Det blev stridsropet för soldaterna i Indiska nationalarmén,
som höll hoppet levande även när allt var förlorat.
Frihetsarmén fortsatte kämpa
för att uppnå en länge efterlängtad dröm: Att befria Indien.
De brittiska myndigheterna förbjöd alla nyheter om INA
och kallade frihetsarmén Förrädarnas armé.
NÄRA MAYMYO, BURMA 1944
Maya.
GRÄNSEN MELLAN INDIEN OCH BURMA 1996
Skolan är i närheten.
Men det dräller av armépatruller efter den här punkten.
Vi måste skynda oss.
Leder den här vägen till skolan?
Vägen till skolan går där borta.
Jag behöver lite tid.
Jag måste kolla en sak.
Okej, han följer med dig. Han tar dig till skolan.
Men vi måste skynda oss.
Du har inte sovit sen dagen du kom hit.
Surinder...
När jag blundar ser jag bara döda kroppar.
Vet du hur det känns att dö av hunger?
Du såg väl Arshads sår?
- Det är fullt av var. Och larver. - Det är ingen fara med Arshad nu.
- Arshad är okej nu. - Och larver.
Såret var fullt av larver, Maya.
Vi hade slut på mat.
Vi bara fortsatte att gå.
Sen började vi träffa på våra kamraters döda kroppar.
Förmultnade, döda kroppar.
Vi miste tusentals av våra kamrater, Maya.
Och jag överlevde.
Vi förlorade, men jag överlevde.
Jag väntar på er dagligen.
Här skrev jag ner mina känslor för dig i mina brev.
Jag fortsatte hoppas att du en dag skulle läsa breven.
Men även efter att jag skrivit breven fanns mycket osagt.
För vissa saker kan inte uttryckas i ord.
De kan bara kännas.
Spring! Fort härifrån!
Dö, din jävel!
- Helvete! - Spring!
Här har du, din jävel!
- Sir? - Ja.
Det här luftanfallet skulle förbereda brittiska arméns framryckning.
En av deras främre enheter är här imorgon.
Vad är våra order?
Högkvarteret säger att det är ert beslut.
Antingen retirerar vi till Rangoon,
eller försöker stoppa britterna.
Sodhi!
Arshad!
Vi har bara lite ammunition kvar.
Sir, vi kommer alla att dö! Allt är över!
Han har rätt. Allt är över! Det finns ingenting kvar.
Ingenting kvar? Kan du inte strida?
Vad gör du? Han har rätt!
Japanerna skickar inga fler förnödenheter!
De har redan retirerat till Rangoon!
Se på dem!
Vi kommer alla att dö om vi stannar här!
Vi vinner inget på det, Sodhi.
Vinner?
Efter allt som hänt hoppas du vinna nåt på det?
Allihop...
Se på dem, alla som har dött...
...och de som blev martyrer i djungeln...
Deras offer var meningslöst, eller hur?
Kom ihåg Netajis slagord!
"Ge mig blod, så ska jag ge er frihet."
Netaji ber om vårt blod, vårt blod!
För vi kan aldrig vinna frihet utan att gjuta vårt blod!
Vi måste betala priset för vår frihet här och nu.
Och det ska vi!
Inte en gång, utan tusentals gånger!
Vare sig vi når Delhi eller inte,
kommer vår revolution att nå Delhi! Det är enda sättet!
Våra skadade soldater tas tillbaka till Rangoon.
Och Rani Jhansi-regementet är ansvariga för det.
Resten av oss
stoppar britternas framryckning så länge som möjligt.
En dag ska Indien minnas vårt offer.
De kommer kanske inte att förstå det.
Men de kommer att minnas det!
Efter kriget höll jag mig gömd i Maymyo.
Efter ett tag blev det mycket svårt att leta efter dig.
För brittiska spejare letade upp INA-soldater.
Jag måste byta namn också. Janki.
Du sa att vi alla utkämpade kriget på vår egen front.
Maya dog i det här slaget...
Och Janki måste ta hennes plats.
Janki kämpar fortfarande för frihet.
Frihet blev mitt mål i livet.
Och för det syftet startade jag en skola i Maymyo.
Alla flickor här kallar mig "farmor". Nu är de mina soldater.
Jag lärde dem att strida, att tro på sig själva.
Precis som Netaji lärde oss.
Maya...
Gå.
Adjö på ett tag, Maya.
Var rädd om dig.
Om du är i säkerhet,
har han ett skäl...
...att hålla sig vid liv.
- Seger för Indien! - Seger för Indien!
Nej.
Kände du farmor Janki?
Ja.
Men tyvärr...
...bara för en kort tid.
Folk här sa till mig att vi kom lite för sent.
Ifjol kastade armén farmor i fängelse igen.
När hon återvände för fyra månader sen var hon väldigt sjuk.
Och efter det, på bara några dagar...
Vad gör du, Arshad?
Det var ett tag sen jag såg mitt stiliga ansikte.
Jag undrar om det finns kvar eller har blivit bortspolat av regnet.
Sodhi!
De jävlarna.
Gå till höger!
Använd ammunitionen klokt!
Ge mig täckeld!
Arshad!
Arshad, upp med dig. Är du oskadd?
Hjälp mig ut! Jag är skadad.
Arshad, res dig.
Jag är okej, Sodhi. Gå du.
Sluta tjafsa...
Sodhi, jag är okej! Gå! Ta geväret och gå!
Våga inte dö, för då skjuter jag dig.
Pummey!
Sätt fart!
Pummey, sätt fart!
Som barn brukade vi fråga farmor: "Vem föreställer fotot?"
Hon svarade utan att tveka: "Det är mannen jag älskar."
Jag glömmer aldrig hennes leende.
Varför återvände du inte för att leta efter Maya?
Jag var krigsfånge.
Vi hade förlorat allt.
Vi var 17 000 som togs tillbaka till Indien och fängslades.
Vi togs till Röda fortet i Delhi för rättegång,
för att vi fört krig mot Brittiska imperiet.
Vi kallades Förrädarnas armé.
Men när sanningen kom fram under rättegångarna i Röda fortet
bröt stora protester ut i hela landet.
Tusentals indier gick ut på gatorna och demonstrerade.
Även flottister i Kungliga indiska flottan gjorde myteri
och började kalla sig Indiska nationalflottan.
Hela landet gick ut på gatorna för att stödja INA.
Det var då britterna förstod
att utan de indiska soldaternas lojalitet
kunde inte imperiet överleva.
När jag frigavs 1947
insåg jag att jag hade blivit en fånge i mitt eget land.
Mitt eget hem fanns i ett annat land nu.
Pakistan.
Vi hade inget kvar. Indiska armén vägrade ta tillbaka oss.
Hur skulle de kunna det?
Vi var ju förrädare, trots allt.
När situationen förbättrades hade fem år gått.
Jag återvände till Singapore 1952 på nåt sätt,
i förhoppningen att hitta Maya eller åtminstone få veta var hon fanns.
Men jag fann ingenting.
Jag kom till Burma. Men där rådde redan undantagstillstånd.
Ingen släpptes in.
Jag gjorde mitt bästa. Jag korsade även gränsen en gång.
Men jag hade inte turen med mig. Jag blev fast.
Och de deporterade mig.
Och så en dag...
...gav jag bara upp.
Jag vände ryggen åt livet,
och alla andra.
Jag slutade leva.
Men inte hon.
Maya fortsatte kämpa.
Ni gav alla ert liv till landet.
För Indiens dröm.
Maya fortsatte också kämpa för frihet.
Men vad åstadkom ni?
Vad vann ni på striden?
Amar, din generation ska berätta vad vi vann på den striden.
Kampen för frihet var förmodligen ganska enkel.
Det var vår kamp.
Men kampen för att bevara den friheten
är mycket svårare.
Och den måste ni alla utkämpa.
Vi ska ta ett foto tillsammans i Delhi.
Vid Röda fortet.
Vad som än må hända
lovar jag att fortsätta utkämpa kampen.
Vi har hört att soldaterna närmar sig.
De kan komma till skolan. Vi måste bort därifrån.
Gränsen är nära. Vi kan gå genom djungeln.
Okej.
Leta där borta. Gå!
Skynda er!
Spring!
Jag kan inte gå.
- Va? - Jag kan inte gå!
Det finns inget annat sätt, Amar!
Vi är här. Vi tar dig med oss.
Försök förstå vad jag säger!
Jag har brutit benet. Jag kan inte gå!
Slösa inte med tiden. Lyssna på mig.
Titta, där är gränsen.
Ta er dit så fort ni kan
och kontakta indiska armén och be om hjälp.
Jag gömmer mig här. Jag klarar mig.
Sätt fart nu! Rani, få honom att förstå!
Vi kan inte lämna dig ensam här.
Om inte du går, går inte jag heller!
Amar, försök förstå.
Om ni stannar här, kommer ingen att överleva.
Tro mig! Enda sättet ni kan hjälpa är att fortsätta.
- Amar, han har rätt. - Gå! Gå!
Kom, annars dör vi allihop.
- Vi går och hämtar hjälp! - Gå! Var modiga! Gå!
SODHI OFFRADE SITT LIV PÅ SAMMA PLATS DÄR TUSENTALS INA-SOLDATER
OFFRADE SIG SJÄLVA FÖR ATT BETALA FÖR INDIENS FRIHET.
NÄSTAN 26 000 SOLDATER I DEN INDISKA NATIONALARMÉN
GAV SINA LIV I KAMPEN FÖR INDIENS FRIHET.
AV DE ÖVERLEVANDE ÅTERTOGS INTE EN ENDA INA-SOLDAT I DET FRIA INDIENS ARMÉ.
TROTS PETITIONER OCH BREV VÄGRADE REGERINGEN ATT BEVILJA
KRIGSPENSION ÅT DE ÖVERLEVANDE INA-SOLDATERNA.
MED TIDEN BLEV DEN INDISKA NATIONALARMÉN
DEN GLÖMDA ARMÉN